# FreeBSD gyorstalpaló Linux® felhasználók számára

### John Ferrell

$FreeBSD: release/8.4.0/hu_HU.ISO8859-2/articles/linux-users/article.xml 39632 2012-10-01 11:56:00Z gabor $

Copyright © 2008 A FreeBSD Dokumentációs Projekt

$FreeBSD: release/8.4.0/hu_HU.ISO8859-2/articles/linux-users/article.xml 39632 2012-10-01 11:56:00Z gabor $

A FreeBSD a FreeBSD Foundation bejegyzett védjegye.

A Linux Linus Torvalds bejegyzett védjegye.

Az Intel, Celeron, EtherExpress, i386, i486, Itanium, Pentium és Xeon az Intel Corporation vagy leányvállalatainak védjegyei vagy bejegyzett védjegyei az Egyesült Államokban és más országokban.

A Red Hat és RPM a Red Hat, Inc. védjegyei vagy bejegyzett védjegyei az Egyesült Államokban és más országokban.

A UNIX a The Open Group bejegyzett védjegye az Egyesült Államokban és más országokban.

A gyártók és terjesztők által használt megnevezések közül sok védjegy jogot követel. Ahol ilyen megnevezés tűnik fel ebben a dokumentumban, és a FreeBSD Projektnek tudomása volt a védjegyről, a megnevezést a “™” vagy a “®” szimbólum követi.

Ez a cikk azért íródott, hogy röviden megismertesse a FreeBSD alapjait a középhaladó-haladó Linux® felhasználókkal.

Fordította: Páli Gábor, utolsó ellenőrzés: 2010.11.28.

[ Fejezetekre darabolt dokumentum / Teljes dokumentum ]

## 1. Bevezetés

Ebben a leírásban a FreeBSD és a Linux közti alapvető eltéréseket igyekszünk szemléltetni, aminek révén a középhaladó és haladó Linux felhasználók pillanatok alatt bepillantást nyerhetnek a FreeBSD alapjaiba. Ez egyszerűen csak egy szakmai jellegű bevezetés, és nem foglalkozik a két rendszer felépítése közti “filozófiai” különbségekkel.

A leírás feltételezi, hogy korábban már telepítettük a FreeBSD rendszert. Amennyiben ezt még nem tettük volna meg, vagy segítségre lenne szükségünk a telepítésben, akkor olvassuk el a FreeBSD kézikönyv A FreeBSD telepítése című fejezetét.

## 2. Parancsértelmezők: hova tűnt a Bash?

A Linuxról áttérő felhasználók gyakran meglepődnek azon, hogy a FreeBSD-ben nem a Bash az alapértelmezett parancsértelmező. Sőt, a Bash még az alaprendszerben sem található meg. Helyette a tcsh(1) az alapértelmezett parancsértelmező a FreeBSD-ben. Természetesen a Bash, a többi szintén közkedvelt parancsértelmezőhöz hasonlóan megtalálható a FreeBSD Csomag- és Portgyűjteményében.

Ha más parancsértelmezőket is telepítettünk, akkor a chsh(1) parancs segítségével tudjuk megváltoztatni az alapértelmezett parancsértelmezőnket. A `root` felhasználó alapértelmezett parancsértelmezőjének megváltoztatását azonban nem javasoljuk. Ennek oka, hogy azok a parancsértelmezők, amelyek nem részei az alaprendszernek, általában a `/usr/local/bin` vagy a `/usr/bin` könyvtárakban találhatóak, és bizonyos vészhelyzetekben előfordulhat, hogy ezeket az állományrendszereket nem tudjuk csatlakoztatni. Ilyen esetekben a `root` sem lesz képes elérni a saját alapértelmezett parancsértelmezőjét, amivel lényegében megakadályozzuk, hogy be tudjon jelentkezni. Erre a célra a `root` felhasználó egy alternatíváját, a `toor` felhasználót hozták létre, amelyet az alaprendszeren kívül található parancsértelmezőkkel is használhatunk. A toor hozzáféréséről a GYIK biztonsági kérdésekkel foglalkozó részében tudhatunk meg többet (angolul).

## 3. Csomagok és portok: szoftverek telepítése FreeBSD alatt

A szoftverek telepítésének hagyományos UNIX®-os megoldásain (a forrás letöltésén, kitömörítésén, a forráskód módosításán és lefordításán) túl az alkalmazások telepítésének további két módját is felkínálja a FreeBSD: ezek a csomagok és a portok. A rendszerhez elérhető összes port és csomag teljes listáját ezen a címen érhetjük el.

### 3.1. Csomagok

A csomagok lényegében előre lefordított alkalmazások, amelyek megfelelnek a Debian/Ubuntu rendszerekben megtalálható `.deb`, vagy a Red Hat/Fedora rendszerekben megtalálható `.rpm` állományoknak. A csomagok a pkg_add(1) segítségével telepíthetőek. Például az alábbi parancs az Apache 2.2 alkalmazást rakja fel:

    # pkg_add /tmp/apache-2.2.6_2.tbz

Az `-r` kapcsolóval arra utasítjuk a pkg_add(1) programot, hogy magától töltse le és telepítse a csomagot, valamint annak függőségeit:

    # pkg_add -r apache22
    Fetching ftp://ftp.freebsd.org/pub/FreeBSD/ports/i386/packages-6.2-release/Latest/apache22.tbz... Done.
    Fetching ftp://ftp.freebsd.org/pub/FreeBSD/ports/i386/packages-6.2-release/All/expat-2.0.0_1.tbz... Done.
    Fetching ftp://ftp.freebsd.org/pub/FreeBSD/ports/i386/packages-6.2-release/All/perl-5.8.8_1.tbz... Done.
    [nyissz]

    To run apache www server from startup, add apache22_enable="YES"
    in your /etc/rc.conf. Extra options can be found in startup script.

> Megjegyzés: Ha a FreeBSD valamelyik kiadását használjuk (6.2, 6.3, 7.0 stb., tehát CD-ről telepítettük), akkor a `pkg_add -r` az adott kiadáshoz tartozó csomagokat fogja letölteni. Ezek a csomagok azonban nem feltétlenül az alkalmazás legújabb verziójához tartoznak. Ezt az alapértelmezett viselkedést felül tudjuk bírálni, ha a `PACKAGESITE` környezeti változót az ftp://ftp.freebsd.org/pub/FreeBSD/ports/i386/packages-6-stable/Latest/ értékre állítjuk, és így például a 6.X sorozathoz készült legfrissebb csomagokat tölthetjük le.

> A FreeBSD különböző változatairól a Válasszuk ki a nekünk igazán megfelelő FreeBSD verziót! című cikkben olvashatunk bővebben.

A csomagok használatával kapcsolatban a FreeBSD kézikönyvében kaphatunk részletesebb felvilágosítást, lásd A csomagrendszer használata.

### 3.2. Portok

A FreeBSD-ben az alkalmazások telepítésének másik módja a Portgyűjtemény használata. A Portgyűjtemény lényegében `Makefile` állományok és javítások gyűjteménye, amelyek a különféle alkalmazások forráskódját készítik fel arra, hogy a FreeBSD-n is használhatóak legyenek. Amikor telepítünk egy portot, akkor a rendszer először letölti az alkalmazás forráskódját, elvégzi a szükséges módosításokat, lefordítja a forrást és végül telepíti az alkalmazást (valamint mindezt megteszi az összes függősége esetében).

A Portgyűjtemény, vagy gyakran egyszerűen csak a “portfa”, a `/usr/ports` könyvtárban található. Itt nyilván feltételezzük, hogy a Portgyűjteményt is kiválasztottuk a FreeBSD telepítése során. Amennyiben a Portgyűjteményt még nem telepítettük volna, a sysinstall(8) segítségével feltehetjük a telepítőlemezről, vagy esetleg a csup(1), illetve portsnap(8) használatával letölthetjük a FreeBSD Projekt valamelyik szerveréről. A Portgyűjtemény telepítésének részletes bemutatása megtalálható a kézikönyv 4.5.1. szakaszában.

A telepítéshez (általában) csak be kell lépnünk az adott port könyvtárába és el kell indítanunk a fordítást. A következő példában az Apache 2.2 alkalmazást telepítjük a Portgyűjteményből:

    # cd /usr/ports/www/apache22
    # make install clean

A portok alkalmazásának egyik legnagyobb előnye, hogy a szoftverek telepítése során testre tudjuk szabni azok beállításait. Például amikor az Apache 2.2 alkalmazást portként telepítjük, a `WITH_LDAP` make(1) változó megadásával engedélyezhetjük a mod_ldap használatát:

    # cd /usr/ports/www/apache22
    # make WITH_LDAP="YES" install clean

A Portgyűjteménnyel kapcsolatos további információk tekintetében olvassuk el a FreeBSD kézikönyv A Portgyűjtemény használata című szakaszát.

### 3.3. Portok vagy csomagok, mégis melyiket használjam?

A csomagok tulajdonképpen előre lefordított portok, ezért igazából csak abban van köztük különbség, hogy forrásból (portok) vagy binárisan telepítjük-e az alkalmazásokat. Mindegyik módszernek megvannak a maga előnyei:

Csomagok (bináris)

- Gyorsabb telepítés (a nagyobb alkalmazások lefordítása viszont nagyon sokáig is eltarthat).

- Nem szükséges megértenünk a szoftverek lefordításának mikéntjét.

- Nem kell fordítóprogramokat telepítenünk a rendszerünkre.

Portok (forrás)

- A telepítés beállításait tetszőlegesen szabályozhatjuk. (A csomagok általában szabványos beállításokkal készülnek. A portok esetében azonban lehetőségünk van ezeket kedvünk szerint megváltoztatni, mint például további modulok fordítását kérni, vagy átállítani a telepítés alapértelmezett helyét.)

- Ha késztetést érzünk, akkor akár a saját javításainkat is beletehetjük a forráskódba.

Ha nincsenek különös igényeink, akkor a csomagok minden bizonnyal tökéletesen megfelelnek számunkra. Amikor viszont valamit külön be szeretnénk állítani, akkor ahhoz a portokat érdemes választanunk. (Ne felejtsük el azonban, hogy ha elsősorban a csomagokhoz ragaszkodunk, de mégis módosítanunk kell valamit bennük, akkor a `make `package`` parancs kiadásával a portokból is tudunk csomagot készíteni, majd átmásolni azokat más szerverekre.)

## 4. A rendszer indítása: hova lettek a futási szintek?

A Linux a SysV rendszerindítási sémáját alkalmazza, miközben a FreeBSD a hagyományos BSD típusú init(8) megoldást. A BSD típusú init(8) esetén nincsenek futási szintek és nem létezik `/etc/inittab` állomány. Helyette az rc(8) vezérli a rendszer indítását. Az `/etc/rc` szkript beolvassa az `/etc/defaults/rc.conf` és `/etc/rc.conf` állományokat, amelyekből megállapítja, hogy milyen szolgáltatásokat indítson el. A megadott szolgáltatásokat ezután az `/etc/rc.d` és a `/usr/local/etc/rc.d` könyvtárakban található megfelelő indítószkriptek segítségével indítja el. Ezek a szkriptek hasonlóak a Linux rendszereken az `/etc/init.d` könyvtárban található szkriptekhez.

A szolgáltatásokat az `/etc/rc.conf` állományban (lásd rc.conf(5)) tudjuk engedélyezni a ``SzolgáltatásNév`_enable="YES"` sor megadásával. A rendszer alapértelmezett beállításait az `/etc/defaults/rc.conf` állományban találhatjuk meg, ezeket az `/etc/rc.conf` állományban tudjuk felülbírálni. Az alkalmazásokhoz tartozó szolgáltatások engedélyezésének lépéseihez pedig a telepítésük után ne felejtsük el átolvasni a hozzájuk tartozó dokumentációt.

Az `/etc/rc.conf` állományból származó most következő rövid kódrészlet az sshd(8) és Apache 2.2 szolgáltatásokat engedélyezi, valamint az Apache számára beállítja az SSL használatát.

    # az SSHD engedélyezése
    sshd_enable="YES"
    # az Apache és benne az SSL támogatásának engedélyezése
    apache22_enable="YES"
    apache22_flags="-DSSL"

Miután az `/etc/rc.conf` állományban engedélyeztük a szolgáltatásokat, a parancssorból el is tudjuk indítani ezeket (a rendszer újraindítása nélkül):

    # /etc/rc.d/sshd start

Ha egy szolgáltatást nem engedélyeztünk, akkor a parancssorból a `forcestart` paraméter megadásával tudjuk elindítani:

    # /etc/rc.d/sshd forcestart

## 5. A hálózat beállítása

### 5.1. Hálózati interfészek

A hálózati csatolófelületekre a Linux esetén alkalmazott általános ethX alakú azonosítók helyett a FreeBSD az adott hálózati kártya meghajtójának nevével és utána egy sorszámmal hivatkozik. Az ifconfig(8) itt látható kimenetében két Intel® Pro 1000 hálózati kártya jelenik meg (em0 és em1):

    % ifconfig
    em0: flags=8843<UP,BROADCAST,RUNNING,SIMPLEX,MULTICAST> mtu 1500
            options=b<RXCSUM,TXCSUM,VLAN_MTU>
            inet 10.10.10.100 netmask 0xffffff00 broadcast 10.10.10.255
            ether 00:50:56:a7:70:b2
            media: Ethernet autoselect (1000baseTX <full-duplex>)
            status: active
    em1: flags=8843<UP,BROADCAST,RUNNING,SIMPLEX,MULTICAST> mtu 1500
            options=b<RXCSUM,TXCSUM,VLAN_MTU>
            inet 192.168.10.222 netmask 0xffffff00 broadcast 192.168.10.255
            ether 00:50:56:a7:03:2b
            media: Ethernet autoselect (1000baseTX <full-duplex>)
            status: active

### 5.2. Az IP-cím beállítása

Az interfészekhez az ifconfig(8) paranccsal tudunk IP-címet rendelni. Az IP-címek beállítása azonban csak akkor marad meg az újraindítást követően is, ha felvesszük az `/etc/rc.conf` állományba. A most következő példában megadunk egy hálózati nevet, IP-címet és egy alapértelmezett átjárót:

    hostname="szerver1.minta.com"
    ifconfig_em0="inet 10.10.10.100  netmask 255.255.255.0"
    defaultrouter="10.10.10.1"

DHCP esetén használjuk a következőt:

    hostname="szerver1.minta.com"
    ifconfig_em0="DHCP"

## 6. Tűzfalak

Hasonlóan a Linuxban található IPTABLES megoldáshoz, a FreeBSD is kínál fel rendszermagszintű tűzfalazást. A FreeBSD jelen pillanatban három tűzfalat támogat:

- IPFIREWALL

- IPFILTER

- PF

Az IPFIREWALL, avagy IPFW (az IPFW szabályrendszereit az ipfw(8) paranccsal tudjuk kezelni) a FreeBSD fejlesztői által készített és karbantartott tűzfal. A forgalomszabályozás megvalósításához és különböző típusú hálózati kapcsolatok szimulációjához az IPFW kiegészíthető a dummynet(4) használatával.

Ez az IPFW szabály engedélyezi a beérkező SSH-kapcsolatokat:

    ipfw add allow tcp from any to me 22 in via $ext_if

Az IPFILTER tűzfalat Darren Reed dolgozta ki. Nem csak FreeBSD alatt találkozhatunk vele, több operációs rendszerre is portolták, többek közt NetBSD-re, OpenBSD-re, SunOS-re, HP/UX-ra és Solarisra.

Ez az IPFILTER parancs engedélyezi a beérkező SSH-kapcsolatokat:

    pass in on $ext_if proto tcp from any to any port = 22

Az utolsó tűzfal, a PF, az OpenBSD Projekt fejlesztése. A PF eredetileg az IPFILTER leváltására készült. Emiatt a PF szabályainak megadási módja nagyon hasonlít az IPFILTER esetében megismertekhez. A minőségalapú (QoS) forgalomszabályozás létrehozásához a PF az altq(4) megoldásával egészíthető ki.

Ez a PF parancs engedélyezi a beérkező SSH-kapcsolatokat:

    pass in on $ext_if inet proto tcp from any to ($ext_if) port 22

## 7. A FreeBSD frissítése

A FreeBSD rendszer háromféleképpen frissíthető: forráskódból, binárisan és telepítőlemezek használatával.

A forráskódon keresztüli frissítés ugyan a legbonyolultabb ezek közül, azonban ez kínálja fel egyben a legnagyobb rugalmasságot is. Ennek során szinkronizálnunk kell a FreeBSD forráskódjának nálunk levő (helyi) másolatát a FreeBSD CVS (Concurrent Versioning System) szervereivel. Miután ez megtörtént, le tudjuk fordítani a rendszermagot és a hozzá tartozó programokat. A források frissítésével kapcsolatban olvassuk el a FreeBSD kézikönyv frissítésről szóló fejezetét.

A bináris frissítés a Linux típusú rendszereken elérhető `yum` vagy `apt-get` parancsok esetén megszokottakhoz hasonló. A freebsd-update(8) parancs letölti a frissítéseket és telepíti ezeket. Ez a frissítési folyamat a cron(8) használatával ütemezhető.

> Megjegyzés: Amikor a cron(8) segítségével ütemezzük a frissítéseket, a crontab(1) állományban lehetőség szerint a `freebsd-update cron` parancsot használjuk, ezáltal igyekezzünk csökkenteni annak valószínűségét, hogy egyszerre több számítógép is ugyanakkor terhelje a szervert.

>     0 3 * * * root /usr/sbin/freebsd-update cron

Az utolsó frissítési módszer, a telepítőlemezek használata lényegében egy egyértelmű folyamat. Indítsuk el számítógépünket a telepítőlemezről, és a telepítőben válasszuk a frissítés (upgrade) opciót.

## 8. procfs: eltűnt, de nem nyomtalanul

A Linux alatt a `/proc/sys/net/ipv4/ip_forward` használatával tudjuk megmondani, hogy az IP-csomagok továbbítása engedélyezett-e rendszerünkben. Mivel a procfs(5) a FreeBSD jelenlegi verzióiban már elavultnak számít, ezért ezt a sysctl(8) paranccsal nézhetjük meg a rendszer egyéb beállításai mellett. (A `sysctl` viszont Linux alatt is egyaránt megtalálható.)

Ha az IP-csomagok továbbításáról szóló példánál maradunk, akkor az alábbi módon kérdezhetjük le, hogy engedélyezett-e a FreeBSD rendszerünkön:

    % sysctl net.inet.ip.forwarding
    net.inet.ip.forwarding: 0

Az `-a` paraméter megadásával a rendszer összes jelenlegi beállítását le tudjuk kérdezni:

    % sysctl -a
    kern.ostype: FreeBSD
    kern.osrelease: 6.2-RELEASE-p9
    kern.osrevision: 199506
    kern.version: FreeBSD 6.2-RELEASE-p9 #0: Thu Nov 29 04:07:33 UTC 2007
        root@i386-builder.daemonology.net:/usr/obj/usr/src/sys/GENERIC

    kern.maxvnodes: 17517
    kern.maxproc: 1988
    kern.maxfiles: 3976
    kern.argmax: 262144
    kern.securelevel: -1
    kern.hostname: server1
    kern.hostid: 0
    kern.clockrate: { hz = 1000, tick = 1000, profhz = 666, stathz = 133 }
    kern.posix1version: 200112
    ...

> Megjegyzés: Bizonyos `sysctl`-értékek írásvédettek.

Adódhatnak olyan alkalmak, amikor mégis szükségünk lehet a procfs használatára, mint például régi szoftverek futtatása, a rendszerhívások nyomkövetése a truss(1) segítségével, vagy a bináris Linux kompatibilitás használata. (Noha a bináris Linux kompatibilitás egy saját procfs állományrendszert, egy linprocfs(5) rendszert használ.) A procfs típusú állományrendszerek csatlakoztatásához a következőt kell megadnunk az `/etc/fstab` állományban:

    proc                /proc           procfs  rw,noauto       0       0

> Megjegyzés: A `noauto` beállítás megadásával megakadályozzuk, hogy a `/proc` a rendszerindítás során magától csatlakoztatódjon.

A procfs típusú állományrendszereket így lehet csatlakoztatni:

    # mount /proc

## 9. Gyakori parancsok

### 9.1. A csomagok kezelése

Linuxos parancs (Red Hat/Debian) | A FreeBSD-s megfelelője | Leírás
--- | --- | ---
`yum install `csomag`` / `apt-get install `csomag`` | `pkg_add -r `csomag`` | A `csomag` telepítése egy távoli számítógépről
`rpm -ivh `csomag`` / `dpkg -i `csomag`` | `pkg_add -v `csomag`` | Csomag telepítése
`rpm -qa` / `dpkg -l` | `pkg_info` | A telepített csomagok megjelenítése

### 9.2. A rendszer kezelése

Linuxos parancs | A FreeBSD-s megfelelője | Leírás
--- | --- | ---
`lspci` | `pciconf` | A PCI-os eszközök megjelenítése
`lsmod` | `kldstat` | A betöltött rendszermagmodulok felsorolása
`modprobe` | `kldload` / `kldunload` | Modulok betöltése és eltávolítása
`strace` | `truss` | A rendszerhívások nyomkövetése

## 10. Lezárás

Bízunk benne, hogy ez a leírás eleget mutatott be ahhoz, hogy elkezdjünk ismerkedni a FreeBSD-vel. Ha az érintett témák még jobban érdekelnek minket, vagy olyanról szeretnénk többet megtudni, ami itt nem szerepelt, akkor mindenképpen olvassunk bele a FreeBSD kézikönyvbe.

Ha kérdése van a FreeBSD-vel kapcsolatban, a következő címre írhat (angolul): <freebsd-questions@FreeBSD.org>.
Ha ezzel a dokumentummal kapcsolatban van kérdése, kérjük erre a címre írjon: <gabor@FreeBSD.org>.